Мечтаех за едно обаждане…едно последно обаждане,един последен разговор…Последно обичам те,последно липсваш ми..последно не мога без теб,но това нямаше как да стане.Не можех да си го позволя! Знаех,че не трябва да мисля за него..Всичко това беше толкова грешно.Но той бе иглата в дланта ми,ножа в ръката ми,тръна в окото ми.Толкова го мразех,а всъщност обичах до болка. …Вече всичко беше различно.Ние бяхме различни!Бе минала година… Аз не бях това,което той познаваше..Бях променена,изпилена от болката,незнаеща какво е това любов,топлина,ласка… Толкова бе трудно.Разкъсвах се…мечтаех,таях вътре е мен най-съкровените мисли и чувства.Знаех си-няма изход!И въпреки всичко не спирах..Продължавах да се удрям в тази стена на отчаяние и болка..И най-вероятно няма да спра..Докато не се разбия напълно!
YOU KNOW YOU LOVE ME!
X.O.X.O.
No comments:
Post a Comment